Жан дьо Лафонтен
Главата и опашката на змията

Превод от френски: Бойко Ламбовски, 2003

chitanka.info

Двете части на змията

ролите си на земята

знаели — били и двете

на човека враговете.[1]

Но Опашката веднъж казала:

„В един и същ вечно движиме се ред —

тя — отпред,

а пък аз — Опашката — влача се отдире.

Богове, за нова роля

днес ви моля —

дайте да се реванширам!

Та нима си мисли тя

че съм склонна да я следвам до смъртта

като някакъв слуга?

А — мерси за милостта!

Ние сме в една снага,

и по кръв сме си сестри.

Искам нейното место,

че сме от едно тесто

и в отровата дори!

Искам поради това

справедлив от днеска ред —

да се движа аз отпред,

а сестрата ми — Глава,

да се влачи подир мен.

Аз водач съм съвършен!“

Прояви небето милост недобра —

някога молбите дават плод горчив.

Вместо да отвърне с отказ мълчалив,

със змията просто то се подигра.

И рептилия една

запълзя сред тъмнина,

първо блъсна се в дърво,

после в остро сечиво…

Тъй че много бързо пътят й приключи.

Има и държави със подобна участ.

[1] Авторът има предвид змии, които имат отрова и на опашката си, напр. гърмящата змия. — Бел.пр. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.